Ús del LabPlot

Vista general de la interfície
El LabPlot segueix la filosofia MDI (Interfície de múltiples documents): tots els objectes d'aplicació creats es col·loquen com a subfinestres a l'Àrea principal de la finestra de l'aplicació. L'Explorador del projecte serveix com a eina per crear i organitzar aquests objectes en una estructura similar a un arbre. L'Explorador de les propietats s'utilitza per modificar les propietats dels objectes actualment seleccionats. Moltes funcions són accessibles a través del menú principal i a través de les barres d'eines específiques de l'objecte i els menús contextuals. A la barra d'estat es mostra informació addicional i les notificacions de l'aplicació.
La finestra predeterminada del LabPlot

Explorador del projecte
L'Explorador del projecte és la part principal del LabPlot destinat a manejar els seus objectes. Els objectes s'organitzen en una estructura en forma d'arbre que representa les relacions pare-fill entre els diferents objectes. Les carpetes i subcarpetes poden introduir agrupacions addicionals per als diferents objectes.
L'explorador del projecte és una finestra acoblable i es pot col·locar en un lloc arbitrari. L'usuari pot determinar quines columnes s'han de mostrar seleccionant/desseleccionant les columnes d'interès en el menú contextual (feu clic amb el sobre un lloc buit en la vista en arbre o la seva capçalera). A més, la llista d'objectes mostrats es pot reduir proporcionant un filtre en el camp de text Cerca/Filtre.

Àrea principal
Els objectes creats que tenen una vista (com full de treball, full de càlcul, ) es col·loquen a l'àrea principal de l'aplicació. Depenent de la configuració actual de la interfície d'usuari, les finestres es col·loquen com a subfinestres independents i es poden moure lliurement (interfície «Vista de subfinestra») o com a pestanyes en una vista en pestanyes (interfície «Vista en pestanyes»).
Quan s'utilitzen subfinestres, es mostren totes les finestres dels objectes que pertanyen a la carpeta seleccionada actualment. Alternativament, la visibilitat de les finestres es pot estendre a la carpeta actualment seleccionada i les seves subcarpetes o a totes les finestres del projecte. Aquest comportament es controla a través del paràmetre «Política de visibilitat de les finestres» accessible a través del menú contextual de l'explorador del projecte.

Explorador de les propietats
L'explorador de les propietats permet a l'usuari modificar l'objecte actualment seleccionat a l'explorador del projecte. Es poden editar una gran varietat de propietats de l'objecte de manera que es poden desfer/refer. També és possible l'edició de múltiples objectes al mateix temps.
L'explorador de les propietats és una finestra acoblable i es pot col·locar en un lloc arbitrari.

Full de càlcul
El full de càlcul és la part principal del LabPlot quan es treballa amb dades i es compon de columnes. Una columna és el conjunt de dades bàsiques en el LabPlot utilitzat per a la creació de diagrames i l'anàlisi de dades. Cada columna del full de càlcul s'especifica pel seu nom i el tipus: numèric, text, noms de mes, noms de dia i data i hora. A més, per a cada tipus es poden assignar els diferents formats de representació com el format decimal o científic per a columnes numèriques,
Podeu emmascarar punts de dades seleccionats al full de càlcul (Selecció Selecció de màscara des del menú contextual de cel·la del full de càlcul). Les dades emmascarades no es tracen i també s'exclouen de les funcions d'anàlisi de dades com ajustar, Alternativament, es poden emmascarar o ometre valors en una columna (Valors de l'emmascarament o Valors de l'omissió del menú contextual de la columna) especificant un interval. En especificar quins valors emmascarar o ometre, hi ha disponibles diversos operadors («igual que», «més gran que», «menys que», ). Aquestes operacions poden ajudar a amagar o eliminar alguns valors atípics en el conjunt de dades anterior, fent un ajust a aquest conjunt de dades.
Es pot accedir a qualsevol funció de full de càlcul mitjançant el menú contextual (clic del ). Podeu retallar, copiar i enganxar entre fulls de càlcul, generar, normalitzar i ordenar les dades i finalment fer diagrames a partir de les dades.
Les dades noves es poden produir introduint-les manualment al full de càlcul o generant les dades d'acord amb una determinada fórmula. El LabPlot proporciona 5 mètodes diferents per generar dades, accessibles a través del menú contextual de la columna:
Números de fila: els valors de la columna s'estableixen segons el seu número de fila, això proporciona una forma fàcil de crear ràpidament un índex.
Valors constants: els valors de la columna s'estableixen a un valor constant proporcionat per l'usuari.
Valors equidistants (només per columnes numèriques): donats els valors mínims i màxims, els valors equidistants es poden generar fixant el nombre total de valors en aquest interval o fixant l'increment (distància).
Valors aleatoris (només per a columnes numèriques): els valors es generen aleatòriament d'acord amb la distribució seleccionada. Per generar nombres aleatoris distribuïts uniformement, seleccioneu la distribució «Plana».
En els casos més simples una distribució no uniforme es calcula analíticament a partir de la distribució uniforme d'un generador de nombres aleatoris aplicant una transformació apropiada. Les distribucions més complicades es creen pel mètode d'acceptació-rebuig, que compara la distribució desitjada amb una distribució similar i coneguda analíticament.
Els valors de funció (només per a columnes numèriques): els valors es generen segons una funció matemàtica proporcionada per l'usuari, s'ha de proporcionar una columna (conjunt de dades) que conté els arguments de la funció. És possible definir una funció multivariant i proporcionar un conjunt de dades (una columna en un full de càlcul) per a cadascuna de les variables. El diàleg corresponent permet la creació d'un nombre arbitrari de variables.
Les dades ja existents es poden importar a un full de càlcul des de fitxers externs a través del diàleg Importa dades. Les dades importades s'emmagatzemaran al fitxer del projecte. Els canvis en les dades, realitzats en el full de càlcul o en el fitxer extern després de la importació, ja no estaran sincronitzats.
Les dades del full de càlcul es poden exportar a un fitxer extern (vegeu el diàleg d'exportació).

Matriu
Matriu és un altre contenidor per a dades semblants a matrius. Aquest contenidor es presenta com una taula o, alternativament, com una imatge en escala de grisos bidimensional. Els elements d'aquesta taula/matriu poden ser considerats com els valors Z, Z=Z(X,Y), amb valors X i Y com a números de files i columnes, respectivament. La transició dels números de fila i columna a les coordenades lògiques es fa a través d'un mapatge explícit definit per l'usuari de les dues representacions.
Les dades de la matriu es poden introduir manualment o mitjançant una importació des d'un fitxer extern. Similar a la generació de dades per a una columna en un full de càlcul, la matriu es pot omplir amb valors constants o també a través d'una fórmula. La captura de pantalla següent mostra la vista d'imatge d'una matriu juntament amb la fórmula que es va utilitzar per generar els elements de la matriu:

Llibre de treball
El llibre de treball ajuda l'usuari a organitzar millor i agrupar diferents contenidors de dades (Fulls de càlcul i Matrius). Aquest objecte serveix com a contenidor pare per a múltiples objectes de full de càlcul i/o de matriu i els agrupa en una vista amb múltiples pestanyes:
Amb les carpetes ja és possible portar alguna estructura en l'Explorador del projecte i agrupar diversos objectes relacionats (fulls de càlcul amb dades que provenen de fitxers de text d'origen similar, valors vermell, verd i blau d'una imatge importada en tres matrius diferents, ). Amb el llibre de treball l'usuari té la possibilitat d'un altre agrupament addicional.

Full de treball
El full de treball és, a banda dels contenidors de dades Full de càlcul i Matriu, una altra part central de l'aplicació i proporciona una àrea per mostrar i agrupar diferents classes d'objectes de full de treball: diagrames, etiquetes,
Els fulls de treball poden tenir una mida fixa (una mida definida per l'usuari o una de les mides predeterminades com A4, Carta, ) o poden omplir l'àrea completa disponible per a la finestra del full de treball. Es poden organitzar múltiples diagrames en el full de treball en un format vertical, horitzontal o de quadrícula.
Moltes de les propietats del full de treball com la mida, el color de fons i la configuració de la disposició es poden canviar a la subfinestra de propietats del full de treball.
Diferents accions de full de treball que s'ocupen de la creació de nous objectes, el canvi del mode actual del ratolí o el zoom es pot accedir a través de la barra d'eines, el menú principal o el menú contextual del full de treball en l'Explorador del projecte.
Els resultats mostrats en el full de treball es poden exportar a formats diferents mitjançant el diàleg d'exportació.

Full de treball CAS
El full de treball CAS és, a banda del full de treball, la tercera part central de l'aplicació i proporciona una àrea per utilitzar les vostres aplicacions matemàtiques favorites des d'una interfície elegant de full de treball.
El LabPlot ofereix diverses opcions per als dorsals amb els quals el vulgueu utilitzar. Les opcions dependran del que vulgueu aconseguir.
Actualment hi ha disponibles els dorsals següents:
Sage: 	 El «Sage» és un programari matemàtic lliure amb la llicència GPL. Combina la potència de moltes d'aplicacions de codi obert existents, amb una interfície comuna basada en Python. Per a més informació, vegeu https://sagemath.org.
Maxima: 	 El «Maxima» és un sistema per a la manipulació d'expressions simbòliques i numèriques, inclosa la derivació, integració, sèries de Taylor, transformades de Laplace, equacions diferencials ordinàries, sistemes d'equacions lineals, polinomis, conjunts, llistes, vectors, matrius i tensors. El «Maxima» aconsegueix resultats numèrics d'alta precisió gràcies a la utilització de fraccions exactes, enters de precisió arbitrària i nombres de coma flotant de precisió variable. El «Màxima» pot crear gràfiques de funcions i dades en dues i tres dimensions. Per a més informació, vegeu https://maxima.sourceforge.io.
R: 	 L'«R» és un llenguatge i un entorn per a computació i gràfiques estadístiques, similar al llenguatge i entorn «S». Ofereix una àmplia varietat de tècniques estadístiques (modelatge lineal i no lineal, proves estadístiques clàssiques, anàlisi de sèries temporals, classificació, clustering...) i gràfiques, i és altament extensible. El llenguatge «S» sovint és el vehicle escollit per a la recerca en metodologia estadística, i «R» ofereix una via de codi obert per a participar en aquesta activitat. Per a més informació, vegeu https://www.r-project.org.
: 	 El és una calculadora gràfica basada en el MathML, que es distribueix amb el projecte d'educació de . Per a més informació, vegeu https://edu.kde.org/kalgebra/.
Qalculate!: 	 El Qalculate! no és un programa normal que imiti el funcionament de la calculadora més barata. El Qalculate! pretén treure profit de la potència, flexibilitat i interfície superior dels ordinadors moderns. El centre d'atenció del Qalculate! és la introducció d'expressions. En lloc d'introduir cada nombre d'una expressió matemàtica per separat, podeu escriure directament l'expressió completa i modificar-la més endavant. La interpretació de les expressions és flexible i tolerant a fallades, i si mai us equivoqueu, el Qalculate! us ho farà saber. Tanmateix, les expressions no resolubles totalment no es consideren errors. El Qalculate! les simplificarà tant com pugui i respondrà amb una expressió. A més de nombres i operadors aritmètics, una expressió pot contenir qualsevol combinació de variables, unitats i funcions. Per a més informació, vegeu https://qalculate.github.io/.
Python2: 	 El Python és un llenguatge de programació dinàmica molt potent que s'utilitza en una àmplia varietat de dominis d'aplicació. Hi ha diversos paquets de Python per a la programació científica.
El Python es distribueix amb la llicència Python Software Foundation (compatible amb la GPL). Per a més informació, vegeu el lloc web oficial.
Aquest dorsal afegeix un element addicional al menú principal del , Paquet. L'únic element d'aquest menú és Paquet Importa un paquet. Aquest element es pot utilitzar per a importar paquets del Python al full de càlcul.
Aquest dorsal només admet el Python 2.
Scilab: 	 L'Scilab és un programari lliure multiplataforma de càlcul numèric, i un llenguatge de programació d'alt nivell orientat a la manipulació de nombres.
L'Scilab es distribueix amb la llicència CeCILL (compatible amb la GPL). Per a més informació, vegeu https://www.scilab.org/.
Necessitareu l'Scilab versió 5.5 o superior instal·lat al vostre sistema perquè aquest dorsal sigui utilitzable.
Octave: 	 L'Octave de és un llenguatge d'alt nivell orientat principalment al càlcul numèric. Proporciona una línia d'ordres còmoda per tal de resoldre numèricament problemes lineals i no lineals, i per a efectuar altres experiments numèrics utilitzant un llenguatge que és altament compatible amb el MATLAB. Per a més informació, vegeu https://www.gnu.org/software/octave/.
Lua: 	 El Lua és un llenguatge de creació de scripts ràpid i lleuger, amb una sintaxi de procediment senzilla. Hi ha diverses biblioteques en «Lua» dirigides a les matemàtiques i la ciència.
Per a més informació, vegeu https://www.lua.org/.
Aquest dorsal només admet luajit 2.

Fitxer d'origen de dades
Un fitxer d'origen de dades és molt similar en esperit a un full de càlcul amb dades importades d'un fitxer extern. La diferència és que les dades importades ja no es poden mostrar i editar al LabPlot després de la importació. Això pot ser suficient, , si només voleu traçar les dades derivades d'un càlcul en un programa extern (i exportat a un fitxer ASCII després).
Com que no s'ha d'omplir cap full de càlcul amb les dades importades, la importació a un fitxer d'origen de dades és més ràpida que en un full de càlcul. Això pot ser avantatjós quan es tracta de fitxers grans.
Es pot emmagatzemar l'enllaç al fitxer extern només en el fitxer del projecte i no el seu contingut. Cada vegada que el fitxer del projecte s'obre al LabPlot el contingut es llegeix de nou des del fitxer extern. A més, és possible permetre que el LabPlot vegi els canvis en el fitxer: el contingut de l'origen de dades del fitxer s'actualitza si el fitxer extern ha canviat.
Les opcions addicionals que determinen la importació de les dades són equivalents a les proporcionades en el diàleg d'importació.

Selector de dades
El selector de dades és una eina que permet extreure fàcilment les dades dels fitxers d'imatge. El procés d'extracció consisteix principalment en els següents passos:
Importa una imatge que conté diagrames i corbes des d'on voleu llegir els punts de dades.
Seleccioneu el tipus de diagrama (cartesià, polar, ).
Seleccioneu els punts de referència de l'arbre i proporcioneu-los valors. Amb l'ajuda d'aquests punts es determina el sistema de coordenades lògic.
Crea una corba nova de la selecció de dades i estableix el tipus de les barres d'error.
Canvia al mode del ratolí «Estableix els punts de la corba» i comença a seleccionar punts a la imatge importada: les coordenades dels punts seleccionats es determinen i s'afegeixen al full de càlcul «Dades».
És possible afegir més d'una corba del selector de dades. Això és útil en cas que la imatge importada contingui diverses corbes que s'han de digitalitzar. La corba del selector de dades que està seleccionada actualment a l'Explorador del projecte és l'activa: els punts clicats a la imatge del selector de dades es calcularan i s'afegiran al seu full de càlcul de dades.
Els valors calculats s'emmagatzemen en columnes diferents en fulls de càlcul de dades del selector de dades. Aquestes columnes es comporten exactament igual que altres columnes dels fulls de càlcul habituals i es poden utilitzar directament com a columnes d'origen per a corbes en els vostres propis diagrames.
El selector de dades permet el procés d'extracció de dades amb diversos ajudants. Per a posar els punts de forma més precisa, hi ha disponible una lupa amb diferents nivells d'ampliació. A més, l'últim punt seleccionat es pot desplaçar amb l'ajuda de les tecles de navegació. A més, en llegir punts de dades amb barres d'error, el selector de dades crea automàticament barres que indiquen els punts finals de les barres d'error. Aquestes barres es poden estirar amb el ratolí fins que s'arribi a la longitud requerida (la distància al punt de dades).
El procediment per a l'extracció de dades d'un diagrama importat tal com s'ha descrit anteriorment és factible quan es tracta d'un nombre limitat de punts. En el cas que les corbes de la imatge importada es donin com a línies sòlides, l'eina de selecció de dades del LabPlot permet llegir-les (semi-)automàticament. Per a això, després d'afegir una corba nova del selector de dades com s'ha descrit anteriorment, canvieu al mode de ratolí «Selecciona els segments de la corba». Les corbes del diagrama es reconeixen i ressalten. En fer clic sobre una corba ressaltada (o un dels seus segments), es creen punts al llarg d'aquesta corba. La longitud d'un segment i la densitat de punts creats (separació entre dos punts) són paràmetres ajustables. A les captures de pantalla següents, després de canviar al mode de segment totes les línies negres s'han ressaltat (color verd). En aquest cas específic, la corba s'ha reconegut com un segment únic i un clic únic del ratolí en aquest segment és suficient per digitalitzar aquesta corba i per col·locar automàticament punts al llarg de la corba.
En molts casos el diagrama no és tan simple com l'anterior (una corba negra única sobre fons blanc) i conté línies de quadrícula, moltes corbes de color i gruix diferent i un fons no blanc. En aquest cas falla la detecció automàtica (no es ressalta cap objecte o n'hi ha massa). Per ajudar el selector de dades a determinar correctament les corbes, l'usuari ha de limitar els intervals permesos en els espais de color HSV (o HSI). Per restar el fons no blanc també és possible limitar el rang per al color del primer pla. Internament, cada píxel de la imatge es converteix a blanc i negre, on només els punts que s'ajusten a les àrees definides per l'usuari per to, saturació, valor, intensitat i primer pla s'estableixen a negre.
A les captures de pantalla de sota, les corbes blaves de la imatge original es van projectar per haver reduït adequadament els intervals permesos en l'espai de color (vegeu el pic per al blau en l'histograma del to). La imatge transformada en blanc i negre només conté les corbes en les quals l'usuari està interessat i ara és una tasca fàcil per al selector de dades determinar les corbes i col·locar punts sobre elles.
Similar a Full de treball, l'àrea actualment visible del selector de dades es pot exportar. Els formats d'imatge admesos es descriuen a la secció diàleg d'exportació.

Diàleg d'importació
En el diàleg d'importació podreu importar dades en un dels fulls de càlcul o matrius disponibles al LabPlot. Els formats de dades admesos són
ASCII
Binari
Imatge
NetCDF
HDF5
FITS
En el diàleg d'importació està disponible la vista prèvia de tots els tipus de fitxers admesos. Per a formats de dades amb estructures internes complexes (com NetCDF, HDF5 i FITS), el contingut del fitxer es presenta en una vista en arbre que permet una navegació còmoda a través del fitxer. També es proporciona un diàleg versàtil per editar les capçaleres (paraules clau) d'un fitxer FITS.
La importació de dades ASCII i binàries comprimides amb gzip, bzip2 o xz es pot fer directament a mesura que es fa la descompressió de manera transparent per a l'usuari.
Cal proporcionar el nom del fitxer que conté les dades a importar. El botó Informació del fitxer obre un diàleg on es mostra informació sobre el fitxer seleccionat. El tipus de les dades es pot especificar: actualment, només s'admeten fitxers ASCII que contenen diversos conjunts de dades (vectors) emmagatzemats com a columnes. El filtre (automàtic o personalitzat) determina com s'ha d'analitzar el fitxer. Seleccionat el filtre «personalitzat», es poden proporcionar manualment diversos paràmetres com ara el caràcter de separació, .
La fila d'inici i final a llegir es pot personalitzar utilitzant la pestanya Porció de dades a llegir. Per llegir totes les dades especifiqueu -1 com una fila o columna final.
Importació de dades al LabPlot
Importació de dades en el LabPlot

Diàleg Exporta
Un full de treball es pot exportar a diversos formats gràfics (vector i ràster). L'exportació es fa a través del diàleg d'exportació accessible a través de la barra d'eines principal Exporta o Fitxer Exporta del menú principal.
A més del format gràfic, l'usuari pot especificar quina part del full de treball s'ha d'exportar i si el fons s'ha d'exportar o no. A més, per a gràfics ràster es pot proporcionar la resolució de la imatge.
El contingut d'un full de càlcul es pot exportar a un fitxer extern de text o FITS. En el diàleg d'exportació de fulls de càlcul l'usuari pot especificar els valors de separació de caràcters de les diferents columnes. Opcionalment, es pot exportar la capçalera del full de càlcul (noms de les columnes del full de càlcul).