Осветеност
Осветеност е количеството енергия, което преминава през единица площ всяка секунда.
Астрономите използват осветеността (flux - енергиен поток), за да обозначат видимата яркост на небесно тяло. Видимата яркост се определя като количеството светлина, получено от звезда над земната атмосфера, преминаваща през единица площ за секунда. Следователно видимата яркост е просто осветеността на дадена звезда.
Осветеността е мярка на обема на потока от енергия, който преминава през всеки cm2 (или каквато и да е единица площ) на повърхност на даден обект за секунда. Измерената осветеност зависи от разстоянието до източника, който излъчва енергията. Това е така, защото енергията трябва да се разпространи върху обем пространство преди да достигне до нас. Нека приемем, че имаме въображаем балон, в който се намира една звезда. Всяка точка върху балона представлява единица енергия, излъчвана от звездата. Първоначално точките в площ от един cm2 са в непосредствена близост една до друга и потокът или осветеността (емитираната енергия на квадратен сантиметър за секунда) е висок. Ако надуем балона, след разстояние d, обемът и повърхността на балона се увеличават, водейки до раздалечаване на точките една от друга. Следователно, броят на точките (или енергията), затворени в един cm2 е намалял, както е показано на фигура 1.
Фигура 1
Осветеността е обратно пропорционална на разстоянието чрез просто съотношение с r2. Следователно, ако разстоянието е удвоено, получаваме 1/22 или 1/4 от първоначалния поток. От фундаментална гледна точка, осветеността е светимостта на единица площ:
където (4 * π * R2) е повърхността на сфера (или балон!) с радиус R. Осветеността се измерва във Ватове/m2/s или както обикновено се използва от астрономите: Erg/cm2/s. Например: светимостта на слънцето е L = 3.90 * 1026 W. Тоест за една секунда слънцето излъчва 3.90 * 1026 джаула енергия в космическото пространство. По този начин потокът от енергия, който получаваме от слънцето на един квадратен сантиметър при разстояние от една AU (1.496 * 1013 cm) е: